ORAȘUL ÎNTUNECAT
Traducere autorizată: DVD Retail
Sincronizare și completări Blu-Ray: Reef - addic7ed.com
Plaja Shell
Ești amețit, nu? Ți-e frică. Nu-i nimic, eu te pot ajuta.
- Cine ești? - Sunt doctor.
Trebuie să mă asculți! Ți-ai pierdut memoria.
Ai fost supus unui experiment care a eșuat.
Ți-a fost ștearsă memoria. Ai înțeles?
Nu, nu înțeleg. Ce naiba se întâmplă?
Ascultă-mă! Chiar acum, sunt pe urmele tale.
Nu-i lăsa să te găsească! Pleacă imediat!
Alo? Mai ești acolo?
Dle Murdoch, au sunat de la restaurant. V-ați uitat portofelul.
Ar fi bine să vi-l luați, pentru că cele trei săptămâni plătite
au expirat de zece minute.
- Sunt aici de trei săptămâni? - Scrie aici, negru pe alb.
Am notat data. Ne ținem catastifele ca și paturile: Curate și îngrijite.
Mă ocup de asta când mă întorc.
Așa să faci! Poți să rămâi aici numai dacă plătești în avans.
Astea sunt regulile casei. Trei săptămâni sunt trei săptămâni.
Nu primești zile în plus pentru bună purtare.
- DI Murdoch, da? Unde e? - A plecat, acum nici cinci minute.
Dormi!
Zice că e doctorul soțului tău. Vrea să-ți vorbească.
Scuzați-mă!
- Doctor... - Schreber. Intră, te rog!
Trebuie să fii Emma Murdoch.
Îți mulțumesc că ai venit atât de repede.
Ce e?
Un experiment grosolan, care mă ajută să-mi fundamentez studiile.
Nu pricep. Spuneți că sunteți medicul soțului meu,
dar el nu mi-a pomenit de dv.
Adevărul e că John vine la mine de ceva vreme.
Se luptă cu frustrarea cauzată de dificultățile căsniciei voastre.
- John v-a spus ce s-a întâmplat? - Da.
- Când l-ai văzut ultima oară? - Acum trei săptămâni.
Și-a făcut bagajul. Era foarte supărat pe mine.
Îmi dau seama cât de dificil trebuie să-ți fie.
Dar, de dragul lui John, vreau să mă consideri prietenul tău, Emma.
Se pare că John a suferit o cădere psihotică.
Și-a pierdut total memoria.
Poate avea halucinații. Chiar accese violente.
Dacă ia legătura cu tine, și cred că o va face, sună-mă imediat.
Înțelegi? Este imperativ ca eu să vorbesc primul cu el.
Oriunde ar fi, soțul tău caută.
Se caută pe sine.
Bună seara, dle Murdoch!
Te cheamă Murdoch, nu?
Te cheamă J., cumva, Murdoch?
J. Murdoch... Cum te cheamă? Justin? Jerry?
Nu.
Mă cheamă Jason Murdoch. John Murdoch.
Jake Murdoch. Ce mai faci? Salut, Jack Murdoch.
Salut!
Bumstead.
I-am spus tipului să plătească în avans.
I-am zis: "Trei săptămâni sunt trei săptămâni."
- Unde e norocoasa câștigătoare? - La etaj, camera 614.
- Altă prostituată. - J. Murdoch...
- Bună seara, Husselbeck! - Inspector Bumstead!
Ai șireturile dezlegate.
Domnule...
Mă bucur că ați sosit dv. Se spune că detectivul Walenski moare de frică.
Eu accept orice îmi oferă.
Păi...
Se pare că cineva s-a trezit cu fața-ntr-o parte...
Scuzați-mă.
- Bună seara! - Tu erai!
- Ți-ai uitat portofelul, amice. - Când?
- Ultima oară când ai fost aici. - Când a fost asta?
Când ți-ai uitat portofelul. Ai vrea să țin minte tot?
Alo...? Scuză-mă!
Nu, serios...
- Încotro, șefule? - Acasă.
- Unde e acasă? - N-aveți altceva mai bun de făcut?
Încerc să-mi fac treaba, May.
Un criminal e în libertate, în caz că n-ai aflat.
Ar trebui să încerci să-l prinzi, în loc să stai aiurea.
Hai, cară-te de aici!
Vino!
Tot în cercuri...
Unde se oprește?
Nu știe nimeni.
Câte sunt până acum, Husselbeck? Șase târfe?
- Cred că da, domnule. - Merită un zece, pentru efort.
Aș zice că ar trebui să-și aleagă o oră mai bună din noapte cadavrele astea.
Da auziți, păcat de Walenski, nu?
O fi văzut destule.
Husselbeck, ce fel de criminal se oprește să salveze un pește?
- Habar n-am, domnule. - Bumstead, de ce a durat atâta?
Criminalul ăsta își bate joc de noi, din cauza lui Walenski.
Cu tot respectul, dle inspector-șef, îl cunosc pe Eddie de mult.
E un polițist bun.
Orice fel de polițist o fi fost, a luat-o razna de ceva vreme.
Vreau să vorbesc cu Bumstead!
Frank!
Ne urmăresc!
Nu avem scăpare!
Nu vedeți?
Dați-mi drumul! Nu vă fac niciun rău.
- Ce-a fost asta? - Walenski.
Sunt pedepsit pentru păcatele mele!
Ce-am făcut, de am primit așa ceva? De unde începem?
Tot ce și-a notat det. Walenski ar trebui să fie aici.
Iar Walenski ar trebui să fie la nebuni!
Nimic nu se compară cu o paranoia sănătoasă.
Domnule, tocmai au sosit rezultatele amprentelor.
Ce-i asta, vreo glumă...?
Nu aruncați nimic.
Inspector Bumstead?
Am venit să-l dau dispărut pe soțul meu.
- Vorbiți la recepție. - Ei m-au trimis la dv.
Îl cheamă John Murdoch.
Doamnă Murdoch, de ce nu ați anunțat mai devreme?
Dacă soțul dvs. lipsește...
De cât timp spuneți...
Am crezut că m-a părăsit, pur și simplu.
Apoi... m-a sunat un doctor astă-seară.
- De cât timp sunteți căsătoriți? - Aproape patru ani.
De ce întrebați?
Fiindcă nu păreți obișnuită cu verigheta.
Ca și când n-ați mai fi purtat-o.
Nu, n-o scot niciodată.
Numele astea vă spun ceva?
Nu. Cine sunt femeile astea?
De ce îl căutați pe soțul meu? O să fie acuzat de ceva?
- Poate. Poate de omucidere. - A cui?
- Pe care a ucis-o? - Pe toate.
Dnă Murdoch, îmi pare rău. N-am vrut să vă sperii...
Îmi pare rău că am venit. Amândoi am greșit.
Dnă Murdoch, vă rog! Dacă mă lăsați să vă explic...
Mă-ntorc imediat.
Ne-am mai întâlnit?
Dacă da, sper că mai ești în viață.
- Cum te cheamă, dragule? - John.
Ți se potrivește numele.
Da.
Mă gândeam...
Pare destul de periculos ce faci tu.
Acum...
De unde știi că nu sunt eu criminalul?
Nu pari criminal. De ce?
Simți vreun impuls de care eu nu știu?
Fir-ar să fie!
Criminalul lovește din nou Vânătoarea ucigașului continuă
Se pare că ți-ai descoperit natura dezagreabilă.
Cine sunteți?
Și noi am putea să te întrebăm același lucru.
Dormi!
Poate să se ajusteze.
Ce e de făcut? Omul acesta e periculos.
- Se spune că poate să se ajusteze. - Imposibil!
Am mai văzut asemenea cazuri. Uneori, imprimarea nu reușește.
Se poartă straniu când sunt treji.
Îi găsim rătăcind, ca niște copii pierduți.
- Dar el e diferit, nu? - Ce a spus doctorul?
- Încă nu s-a prezentat. - Și dl Quick?
DI Quick nu mai există. DI Quick a murit.
- Bietul domn Quick! - Domnul Book știe?
N-ar trebui să știm, dle Hand?
Speram să aflăm mai multe, înainte să vă spunem ceva.
Nu vom ști nimic, dacă nu ne aflăm în posesia lui.
Dle Night, iei dumneata estul?
Dle Pace, dumneata în vest.
Dle Gloub, sudul.
Dle Shade, nordul.
Trebuie să-l avem!
Chiar credeți că soțul meu ar fi capabil de asemenea crime?
Dumneavoastră credeți?
Să sperăm, pentru binele nostru al amândurora, că mă înșel.
John?
Mi-am făcut griji pentru tine.
Mă pedepsești?
Dacă mă pedepsești dispărând, să știi că nu-mi place.
Nu știu despre ce vorbești.
Am găsit cheile astea în buzunar. Am presupus că aici locuiesc.
- Tu ar trebui să fii soția mea? - Ar trebui?! John!
Chiar nu știi cine sunt?
M-a sunat doctorul tău. Se temea că asta se va întâmpla.
- Doctorul meu? - Da.
Mi-a dat cartea de vizită. Te caută disperat.
Schreber!
Parcă aș trăi coșmarul altcuiva.
Ce-i cu mine? De ce mă duceam la doctorul ăsta?
Eu aveam o aventură. Tu erai supărat pe mine.
- Te caută poliția. - Știu, am văzut ziarele.
"Criminalul pândește prostituatele".
Am fost cu una dintre ele, înainte să vin aici.
- Nu înțeleg. - Am întâlnit-o lângă Automat.
Cred că am vrut să mă verific.
Voiam să știu dacă sunt în stare să fac ce spun ei.
Poate că am înnebunit, dar sunt tot eu și nu sunt ucigaș.
Te cred.
Da?
Mașina de afară... Cea cu care ai venit.
E un polițist. M-a adus acasă.
Nu știam că a rămas aici.
John!
Stai pe loc!
- Nu pe el îl căutați. - La o parte!
- N-am omorât pe nimeni. - Deocamdată, ești suspect.
Predă-te! O să ascult tot ce ai de spus.
N-o să crezi ce am eu de spus.
Să vedem!
Sunt urmărit de cineva. De un grup de oameni, de fapt.
Vor să mor. Nici măcar nu știu dacă... Nici nu sunt...
- Cine o să asculte un nebun? - La o parte, dnă Murdoch!
Fugi!
Nimeni nu mă ascultă!
Murdoch, oprește-te!
Murdoch!
- Cât mai e? - Aproape că am ajuns.
- Știi cumva drumul spre plaja Shell? - Glumești?
Eu și doamna ne-am petrecut luna de miere acolo.
Trebuie s-o iei pe Strada Principală, spre vest...
Sau pe Cross...
Ciudat! Nu-mi mai amintesc dacă e pe Strada Principală sau pe Crosstown.
Dle inspector, e tot ce pot face. De altfel, întârzii la o întâlnire.
Vă mulțumesc că v-ați făcut timp pentru mine.
Dar există ceva ce nu-mi dă pace.
Dată fiind meseria mea, am cunoscut destui criminali.
Murdoch nu pare a fi criminal.
Poate că trebuie să-l studiați mai profund.
Dar știu când cineva mă minte.
Dle inspector, analizarea personalităților e treaba mea.
- Poate îmi dați niște sfaturi. - Sigur că da.
Spre exemplu, dv. Sunteți un om greu de mulțumit,
motivat, preocupat de detalii. Bănuiesc că aveți o viață singuratică.
O seară bună, dle inspector! Chiar trebuie să plec.
Dr. Schreber?
Din păcate, am fost nevoiți să te căutăm aici.
Știi cât de mult ne deranjează umezeala asta.
- Îmi cer scuze că... - Nu te-ai prezentat la raport.
Mi-a fost frică. Am inima slăbită.
Slăbiciunea ta nu e cauzată de inimă. Am găsit asta în camera lui de hotel.
Trebuie să reproducem amintirile dlui Murdoch?
Am încercat să-l imprim, dar s-a trezit.
Mi-a aruncat seringa din mână. Am vrut să-l opresc, dar era prea rapid.
- Atunci, nu are nicio amintire. - Doar fragmente.
Procedura a fost întreruptă. Trebuie să-l prindem.
- V-au mai evadat subiecți, nu? - Ăsta nu e doar un evadat.
- Poate să se ajusteze. - Imposibil!
- Credeam că doar voi o puteți face. - Îi introduci alt set de amintiri?
- Sigur, o să-l imprim din nou. - Nu.
Ne trebuie în alt scop.
E aproape miezul nopții, dr. Schreber.
Mai discutăm după ajustarea din noaptea asta,
dar să nu mai existe întârzieri!
Nu mai vrem probleme de comportament.
Pari tare slăbit, dle doctor.
Poate ți-ar prinde bine ceva exercițiu.
- Intră! - Kate...
- Cum se simte? - La fel.
Walenski, sunt eu, Frank.
Intră, Frank!
Închide ușa!
M-am uitat pe vechile tale rapoarte. E un caz interesant.
Genul de caz care te-ar putea face celebru.
- Sau te-ar putea îngropa. - Da, mi l-au dat mie.
Și apoi?
- Ce s-a întâmplat pe urmă, Eddie? - Nimic.
Am stat prin metrou, plimbându-mă în cerc, gândind în cerc.
Nu există scăpare.
Am scotocit fiecare centimetru pătrat din oraș.
- Soția ta e speriată de moarte. - Nu e soția mea.
Nu știu cine e. Nu știu cine e niciunul dintre noi.
- De ce spui asta? - Te gândești des la trecut?
Nu mai mult ca alții.
Am încercat să-mi amintesc cât mai clar întâmplări din trecut.
Cu cât încerc mai mult, cu atât înțeleg mai limpede.
Nimic nu pare real. Parcă viața asta ar fi ceva ce visez,
iar când mă trezesc, sunt altcineva. Cineva cu totul diferit!
Ai văzut ceva, nu, Eddie? Ceva legat de cazul ăsta.
Nu există niciun caz! N-a existat niciodată.
Totul e o mare glumă! O glumă!
În seara asta, ne trebuie 12 albume cu fotografii de familie,
9 jurnale personale, 17 documente, fotografii din copilărie...
Îmi stârnesc amintirile.
Ăsta încă e cald. Ce e?
Memoriile unui mare amant? Un șir de cuceriri?
O să aflăm în curând.
Nu ți-ar plăcea asta, dle Cum-Te-O-Chema, nu?
Nu e genul de cucerire pe care ai putea s-o înțelegi.
Să vedem...
O urmă de copilărie nefericită.
O picătură de rebeliune adolescentină.
Și, nu în ultimul rând, o moarte tragică în familie.
Dle doctor!
Domnule Book!
De ce Murdoch nu doarme în timpul ajustării, ca toți ceilalți?
Nu știu. Poate că a evoluat.
Poate e un monstru. S-a adaptat, pentru a supraviețui. Ce ați vrea?
Nu căutați sufletul uman? Ăsta e scopul micii grădini zoologice, nu?
De asta schimbați oamenii și lucrurile, în fiecare noapte.
Poate că ați găsit ce căutați și asta se va întoarce...
V-ar trebui mai multe vieți, pentru a ne stăpâni harul.
Ideea că un simplu om ar putea căpăta puterea de a se ajusta...
E absurdă, știu. Dar ce altă explicație există?
E timpul!
Opriți-l!
Înțepături neobișnuite în formă de spirală...
Mă scoate din minți! Nu pot dormi!
Și-mi spun că munca mea e de mântuială!
Crezi că ție ți-e greu? Ia încearcă să te ocupi tu de copii!
În fine...
Frederickson spune că o să mă mute din tura de noapte.
Era și timpul, dragă.
Mă auziți?
Treziți-vă!
Mă aude cineva?
Să înceapă ajustarea!
Familia Goodwin.
Jeremy, Sylvia, Jane și micuțul Matthew.
Jane și micuțul Matthew...
Bogații se îmbogățesc și mai mult.
Probabil că o să aibă și o cameră pentru slujnică, până dimineață.
- Dr. Schreber, bănuiesc? - Tu ești!
Nu așa vorbești cu un pacient, nu, dom' doctor?
- Dacă ești, într-adevăr, doctor. - Dle Murdoch, vă rog...
Ce se întâmplă? De ce doarme toată lumea?
- Vorbește mai încet! - De ce nu-mi amintesc nimic?
- Ce mi-ai făcut? - Nimic.
Vreau să te ajut, dar nu putem discuta aici.
Nu suntem în siguranță. Dacă ne văd împreună...
Nu-mi pasă! Vreau să aflu răspunsurile imediat!
Cine sunt? De ce vor să mă omoare? Răspunde!
Dumnezeule! Chiar poți să te ajustezi!
- Eu am făcut asta? - Ascultă-mă, John!
Ai darul lor. Poți schimba lucrurile cu puterea voinței.
Ei numesc asta ajustare. Așa schimbă clădirile.
Acum, ai acționat în mod reflex, pentru a te apăra.
Eu te pot învăța să-ți controlezi puterea. Lasă-mă să te ajut!
Împreună, îi putem opri. Putem recuceri orașul.
Ochelarii mei!
Ochelarii, te rog!
A lăsat o impresie foarte proastă. Tăia frunză la câini.
I-am spus lui Frederickson că va trebui să-l concediez.
Foarte bine, dragă!
M-a atacat. Nu știu unde a plecat.
Vino, dr. Schreber! Avem multă treabă, nu?
Da.
Experimentul din seara asta va avea loc în următoarele locuri:
Primul subiect va fi imprimat aici, pe strada M.
Dle Book, avem o problemă...
Strada M nu există. N-am reușit s-o terminăm.
În timpul ultimei ajustări, am pierdut o vreme controlul.
O influență opusă mașinilor?
Deci acest Murdoch e mai puternic decât credeam.
- Începe să semene cu noi. - Și noi trebuie să semănăm cu el.
Bunul doctor a făcut ce i-am cerut?
"Viața și vremurile lui John Murdoch", volumul doi.
Nu trebuie să facem asta! Murdoch nu deține aceste amintiri, nu?
Cum o să-l putem găsi, dacă-l imprimăm?
Vom ști unde se duce, cu cine vorbește.
Și, cât timp el caută indicii, noi vom merge pe urma amintirilor.
Poate că am uitat ce s-a întâmplat ultima oară când am...
Da! Bietul domn...
Nu am uitat.
Dacă domnul Hand dorește să facă acest sacrificiu...
Pentru binele suprem...
Așa să fie.
Dar să imprimăm unul de-ai noștri... N-am reușit niciodată!
Propunerea dlui Hand e singura noastră opțiune. Imprimă-l!
S-ar putea să înțepe puțin.
- Gata? - Da, dle Book.
Îl am pe John Murdoch în cap.
"Johnny, am găsit vederea asta printre lucrurile mamei tale."
"Îți stârnește amintirile, nu? Mai treci pe aici!"
"Să vedem, poate mai prindem o sirenă. Salutări Emmei. Karl"
Karl...
Karl Harris!
Harris...
Harris, Karl.
Scuzați-mă, îmi puteți spune cum ajung pe strada C?
Încercați cu metroul.
- Ai vreo problemă? - Lucrezi de mult aici?
De 25 de ani. N-am avut zile libere pentru bună purtare.
Îl căutăm pe John Murdoch.
- Nu știe nimic, dle Hand. - Da, e o fundătură, dle Wall.
Am crezut că imprimarea lui ne va ajuta să-l găsim, dar am ajuns aici.
- Nu e logic. - Nici instinctele nu sunt logice.
Trebuie să ne lăsăm duși de ele.
Dl Sleep sugerează că s-ar putea duce în locuri familiare.
- La serviciu. - Nu ne interesează serviciul nostru.
Fă-ne pe plac, dle Hand. Dacă ai fi Murdoch?
Dacă aș fi Murdoch?
Mi-aș aminti cum m-a făcut să sufăr soția mea, culcându-se cu altul.
Apoi...
Aș căuta o modalitate de a o răni și eu pe ea.
Lăsați-mă singur cu ea. Am treabă.
Transferați-vă pe platforma trei!
Să ne transferăm? Cum ajung la capătul liniei?
Luați expresul.
- De ce n-a oprit? - E expresul.
Nu există scăpare.
Nu poți pleca din oraș. Crede-mă, am încercat.
Tu ești Murdoch, nu?
- Cel pe care-l caută? - Tu cine ești?
Am fost polițist. În viața asta, cel puțin.
Fură amintirile oamenilor. Apoi, ni le schimbă. I-am văzut făcând asta.
Le tot învârt, până când nimeni nu mai știe cine e.
De unde știi toate astea?
Din când în când, câte un om se trezește în timpul schimbării.
N-ar trebui să se întâmple, dar mai dau greș.
Mi s-a întâmplat mie. Vor veni după tine, Murdoch.
Așa cum vor veni și după mine. Dar nu-i nimic. Am găsit o scăpare!
Noi am fost aici.
- Noaptea trecută. - Asta trebuie să fie casa lui.
- Era atunci când noi o iubeam. - Foarte bine, dle Hand!
Dar ne trebuie o legătură cu locul în care se află acum.
Da. Și știu unde o găsim pe ea.
Avem mult noroc, dacă stai să te gândești.
Poftim?
Să putem să revizităm locurile care au însemnat atâta pentru noi.
Eu aș spune că suntem bântuiți de ele.
Se poate.
Dar imaginați-vă o viață, străină vouă.
În care amintirile nu sunt ale tale, ci le împarți cu toți ceilalți asemeni ție.
Imaginați-vă zbuciumul unei astfel de existențe.
Nicio experiență doar a ta.
De-ai ști numai atât, poate ar fi o alinare.
Dar de e să descoperi ceva diferit,
ceva mai bun...
Când eram mic, de aici pleca un feribot. N-am văzut ceva mai mare.
Când aprindeau luminile, semăna cu un tort plutitor.
Asta mi-a spus și soțul meu, cândva. Stăteam chiar aici.
- Unde e soțul dv. Acum? - Asta aș vrea să știu și eu.
- Ce vă aduce aici? - Aici mi-am cunoscut soția.
- Eu mi-am cunoscut aici soțul. - Ce mică e lumea!
REGATUL LUI NEPTUN
E cineva?
E cineva...?
- Ce cauți aici? - Te-am urmărit.
Stai pe loc!
Johnny...?!
Johnny!
A trecut atâta timp! Am crezut că l-ai uitat pe unchiul Karl.
Pungașule!
Unchiule Karl!
Stai!
- Eu sunt? - Da.
- Am crescut pe plaja Shell? - Asta am spus.
- Plaja Shell... Acolo te-ai născut. - Trebuie să ajung acolo, Karl.
Cum fac asta?
Nu știu. N-am mai fost acolo de ani buni.
Trebuie să-ți amintești! Sigur mai știi ceva. Hai!
Îmi pare rău, Johnny. Tărtăcuța asta nu mai merge ca pe vremuri.
- Ce lumină e acolo! - Erau vremuri mai luminoase.
Tot timpul îți notai ceva în caietul ăla.
Aici suntem eu și tatăl tău. Ce chipeși eram!
Ce s-a întâmplat cu părinții mei?
Unde sunt acum?
Au murit, Johnny. Au murit când a ars casa.
Eu te-am crescut. Chiar nu-ți amintești?
Ce e aia?
- Ce? - Ce e aia?
E o cicatrice. Te-ai ars destul de rău în incendiu.
- Ce înseamnă asta, Johnny? - Că toate astea sunt minciuni!
De ce sunteți aici, dnă Murdoch?
Soțul meu mi-a spus că a fost aici.
Zicea că a vrut să se testeze.
Voia să vadă dacă e în stare să...
Voiam să vorbesc cu ea. Mă gândeam că mă poate ajuta să-l găsesc.
Stați aici! Eu o să sun la secție.
Aici Bumstead. Trimiteți legistul la 1440... Est.
Da, s-a întâmplat din nou.
Același tipar. Vă spun când ajungeți aici.
O, Doamne...
E-n regulă, nu-ți fac nimic.
E-n regulă...
- Ea de unde dracu' a apărut? - Se ascundea.
A văzut ce s-a petrecut aici.
Sigur ajungeți cu bine acasă, dnă Murdoch?
Mă duce domnul inspector. Mulțumesc.
E foarte frumos.
L-am primit cândva, de la mama. A murit de curând.
Îl țin la mine, ca să-mi amintesc de ea.
Îmi pare rău.
Dar e ciudat că nu-mi amintesc când mi l-a dat.
Cum aș putea uita așa ceva?
Vă gândiți mult la trecut, dnă Murdoch?
- Ce se întâmplă, dle inspector? - Nu cred că mai înțeleg.
Ți-am păstrat camera așa cum era. Poți dormi aici în noaptea asta.
Mă bucur că te-ai întors, Johnny. Fie și numai pentru o noapte.
- Karl, arată bine ora? - Sigur că da.
Ceasul ăla merge perfect de când l-am cumpărat.
- E dimineață sau seară? - Tu ce crezi, Johnny?
Nu înțeleg. Cum de s-a și înserat? Ce s-a întâmplat cu ziua?
Ești obosit, totul e posibil.
Culcă-te! Ne lămurim mâine.
"Ghidul plajei Shell", de Johnny Murdoch.
Ei, haide...
- Alo? - Emma? E aici.
- Se poartă foarte ciudat. - Știu. Nu e el însuși.
- Nu-l lăsa să plece, vin imediat. - O să încerc.
Mulțumesc, Karl. Pa!
Johnny!
Nu vă pot promite nimic. Vom vedea atunci ce e de făcut.
Johnny, am vrut doar să te ajutăm.
Karl! Unchiul Karl!
Johnny, dacă ai probleme, găsim noi o soluție.
Nu te-am văzut de multă vreme!
Dle Murdoch, ne-ai cauzat multe probleme.
- Vorbește! - Nu-i nevoie de așa ceva.
Nu ai scăpare. Orașul e al nostru, noi l-am făcut.
Ce vrei să spui?
L-am făcut din amintiri furate, din epoci diferite,
din trecuturi diferite, toate adunate la un loc.
În fiecare noapte îl corectăm, pentru a putea învăța.
Ce să învățați?
Despre tine și despre ceilalți locuitori.
- Ce vă face umani. - De ce?
Trebuie să fim ca voi. Acum, te înțeleg, dle Murdoch.
Am amintirile care-ți lipsesc.
Oceanul, alergatul prin apă, când erai mic,
întâlnirea cu Emma, la râu, primul sărut.
- Ce sunteți? - Ai văzut ce suntem.
Ne folosim de morții voștri drept ambarcațiuni.
Urcă!
- Dar ea? Ți-o amintești? - Era în viață când am părăsit-o.
- Dar asta? - Nu înseamnă nimic.
Trebuie să însemne ceva. Sunt atâtea desene!
Ce desene?
- Nu înțeleg. - Nu te mai juca, Murdoch!
- Nu mă mai minți! - Nu te mint!
Ajută-mă! Fă-mă să înțeleg.
Am un puzzle și, oricât aș încerca să-l aranjez, tot nu reușesc.
Crezi că eu pricep ceva? Și eu sunt în beznă, ca și tine.
Pot să te întreb și eu ceva?
- Ai auzit de plaja Shell? - Sigur că da.
- Știi cum se ajunge acolo? - Da.
- Spune-mi și mie! - Bine. Te duci...
- Unde te duci? - Lasă-mă o clipă!
Nu-ți amintești, nu? Nu ți se pare straniu?
Stai! Am una și mai bună.
Care e ultimul lucru pe care ți-l amintești că l-ai făcut ziua?
- Cum adică? - Adică în timpul zilei.
Pe lumină. De când n-ai mai văzut soarele?
Și nu mă refer la amintiri din copilărie, aproape uitate.
Ceva de ieri, de săptămâna trecută?
Ai vreo amintire? Nu ai, nu-i așa?
Știi ceva? Cred că în orașul ăsta nici nu există soare.
Sunt treaz de multe ore, dar noaptea nu se mai sfârșește.
- E o nebunie! - Ai perfectă dreptate.
Dar ascultă-mă, Bumstead. Nu mi se întâmplă doar mie, ci tuturor.
- Ne fac ceva tuturor. - Taci! Am ascultat destul.
- Te rog, ascultă-mă! - Gura!
Trebuie să existe o explicație.
Explică și asta!
John, îmi pare rău.
N-am vrut să-ți fac rău și nu știu de ce am făcut-o.
- Aș vrea să pot repara lucrurile. - Nu, Emma, n-ai făcut nimic.
Aventura sau ce crezi tu că ai făcut n-a existat.
- Nu cred că s-a întâmplat vreodată. - Cum adică?
Știu că pare o nebunie, dar dacă noi nu ne cunoșteam, până acum?
Dacă ne-am întâlnit prima oară aseară, în apartamentul tău... Al nostru.
Dacă tot ce îți amintești,
tot ce ar trebui să-mi amintesc și eu n-a existat, de fapt?
Cineva vrea să credem că a existat.
Știi, atunci, în apartament...
Am avut brusc senzația că nu te cunosc defel.
Ca și când erai un străin.
Dar cum se poate una ca asta?
Îmi amintesc clar când te-am cunoscut,
când m-am îndrăgostit de tine.
Îmi amintesc cum te-am pierdut.
Timpul a expirat.
Nu, stați! Vă rog, încă un minut!
Te iubesc, John!
Așa ceva nu se poate simula.
Așa e.
Dle inspector? Domnule?
Detectivul Walenski s-a sinucis aseară.
M-am gândit că vreți să știți.
Șeful voia să vă vadă. Domnule?
Știam că o să prindeți criminalul.
Domnule, șiretul...
- Cu ce vă putem ajuta? - Poți dormi.
Dormi! Dormi!
Bună seara.
Bumstead!
Voiam să fiu primul care te felicită pentru cazul ăsta.
Du-ne la Murdoch!
Dormi!
Dr. Schreber?
Știam că o să vii!
Nu crezi că e timpul să-mi răspunzi la niște întrebări?
Ba da, sigur că da. Ia loc, te rog!
Vin aici destul de des.
E unul dintre puținele locuri în care am o clipă de liniște.
Ei urăsc apa. E aproape o fobie.
- Cine sunt? Ce vor de la mine? - Așa...
Deocamdată, să spunem că ești subiectul experimentului lor.
Cu toții suntem.
Nu ești nebun, John.
Și nu ești un criminal.
Îmi pare rău, sincer, dar n-avem mult timp la dispoziție
și nu-mi permit luxul de a face asta așa cum trebuie.
Toate răspunsurile la întrebările tale sunt în seringa asta.
Vreau să te injectezi. Doar așa vei putea înțelege!
- Glumești, nu? - Nu mai avem timp, John!
- Trebuie s-o faci acum! - Dă-mi arma, dom' doctor!
Dle inspector, e mai tulburat decât am crezut.
Poate că nu mă pricep la oameni la fel de bine ca tine,
dar ești singurul care pare tulburat.
Nu știi ce faci!
Ce conține, dle doctor?
Toate răspunsurile pe care le căutai, John. Jur!
Va trebui s-o punem bine, dacă nu te superi.
Să mergem, dom' doctor!
- Unde mergem? - Pe plaja Shell.
Acolo voiai să ajungi, nu? La ocean.
De ce faci asta?
- Ce speri să obții ajutându-mă? - Adevărul.
Nicicare din hărțile astea nu se întind destul de mult pentru a arăta oceanul.
N-o să găsiți nimic acolo, aveți cuvântul meu! Am fost și...
Dacă ai mai fost, poți să ne arăți drumul, nu?
Să vedem cu ochii noștri.
Nu vreau! Nu mă puteți forța să merg!
Ce spuneai, dom' doctor?
Nu pricep. Înainte, era un pod aici.
Dacă mai încerci o dată, prietenii tăi te vor pescui din canal!
Te rog, nu-mi face rău! Îți spun tot. Acum, nu mai contează.
Ce...
Cine sunteți?
O să-ți mai dăm niște obiecte drăguțe în curând, Anna.
Nu sunt Anna.
Dar imediat vei fi.
Vreau s-o folosesc la altceva, înainte de asta.
La început, a fost întuneric.
Apoi, au venit Străinii.
Ne-au răpit și ne-au adus aici.
Orașul și tot ce conține el reprezintă experimentul lor.
Ne amestecă amintirile după bunul lor plac,
încercând să afle ce ne face unici.
Într-o zi poți fi inspector, pentru ca a doua zi să fii cu totul altceva.
Când vor să studieze un criminal,
îi imprimă unui locuitor o nouă personalitate,
îi oferă o familie, prieteni și un întreg trecut.
Chiar și un portofel pierdut. Apoi, urmăresc rezultatele.
Un om care are un trecut de ucigaș se va purta în consecință?
Sau suntem doar suma amintirilor noastre?
Faptul că tu ai fost făcut criminal e o coincidență nefericită.
Ai mai avut zeci de vieți, până acum.
Dar te-ai trezit când ți-o imprimam pe asta.
De ce fac asta?
Individualitățile noastre, sufletele ne fac diferiți de ei.
Cred că pot găsi sufletul, dacă-și dau seama cum funcționează amintirile.
Ei au memorie colectivă. Au o minte comună.
Sunt pe moarte. Toată rasa e în pragul dispariției.
- Speră că noi îi putem salva. - Și care-i rolul meu?
Tu ești diferit, John. Te-ai opus încercării mele de a te imprima.
Ți-ai dezvoltat capacitatea lor de a te ajusta.
Așa schimbă ei lucrurile, așa au construit orașul.
Au mașinării ascunse adânc în pământ,
care le permit să-și concentreze energiile telepatice.
Controlează totul, inclusiv soarele.
De aceea e mereu întuneric. Nu suportă lumina.
Ce nevoie au de tine?
Când ne-au adus aici, ne-au extras memoria,
pentru a putea stoca informațiile și a le amesteca,
dându-ne noi amintiri, după cum aveau chef.
Dar aveau nevoie de cineva care să-i ajute la asta.
Înțeleg complexitatea minții umane mai bine decât ar fi reușit ei vreodată.
Mi-au lăsat talentul științific, pentru că aveau nevoie de el.
M-au pus să șterg restul.
Vă dați seama cum e să fii obligat să-ți ștergi propriul trecut?
Dar trecutul meu? Copilăria mea?
Plaja Shell? Unchiul Karl?
Și ăsta?
- Era gol când l-am găsit! - Tot nu înțelegi, John.
N-ai fost niciodată copil aici.
Tot trecutul tău e o iluzie, ca și în cazul nostru, al tuturor!
Desenele au apărut datorită harului tău.
Spui că ne-au adus aici.
De unde?
Îmi pare rău, nu-mi amintesc. Nimeni nu mai știe.
Ce am fost cândva, ce am fi putut fi în altă parte...
V-am adus până aici. Nu mai aveți nevoie de mine.
Să mergem!
John!
Oceanul nu există, John. Nu e nimic dincolo de oraș.
"Acasă" nu există decât în mintea ta.
Nu! John, oprește-te!
Încetați!
Vă rog!
Nu!
Acum, știți adevărul.
Nu!
O să te predai, dle Murdoch, altfel, ea va muri, nu?
Ce-mi pasă? Nu e soția mea. Nu înseamnă nimic pentru mine!
Ba îți pasă, dle Murdoch, nu?
Am devenit monstrul care ar fi trebuit să fii tu.
Să-i pun capăt vieții acum, așa cum dorești?
- Te rog, las-o în pace! - Atunci, predă-te, dle Murdoch.
Dormi!
Acum!
John?
Dormi!
Avea dreptate doctorul. Chiar a evoluat.
Omorâți-l!
Da, e puternic. Periculos.
Dar poate fi cel care ne va oferi ceea ce căutăm.
Ceea ce doctorul numește "suflet".
A venit vremea ca experimentul să intre în ultima fază.
Nu mai avem nevoie de ceilalți subiecți. Gata cu studiile!
E momentul să ne unim cu John Murdoch.
E timpul, dle doctor. Imprimă-l!
Opriți-l!
Opriți-l pentru totdeauna!
Ce faci?
Vor să-ți imprime memoria lor colectivă.
Vor să devii unul de-ai lor, ca să aibă sufletul tău.
Imprimă-l, dle doctor! Gata cu nesupunerile!
Îmi cer scuze, John. Durerea o să dureze doar o clipă.
Nu!
Amintește-ți, John!
O să te ridici pe culmi mai mari. Când vei fi mai mare, vei înțelege.
Asta e, John. Repetiția e mama învățăturii.
Nu uita ce ți-am spus. Nu vorbi niciodată cu străinii!
John, amintește-ți!
Probabil te întrebi de ce tot apar în amintirile tale.
M-am introdus singur în ele.
Toate aceste amintiri au fost create pentru a te învăța despre Străini.
Ți-am oferit cunoștințe pentru o viață, într-o singură seringă.
O să supraviețuiești. O să găsești puterea în tine însuți.
Și vei izbândi.
Amintește-ți!
- Bună, unchiule Karl. - Johnny!
Începi să înveți, John. Poate că, într-o zi, voi lucra pentru tine.
Asta e mașina cu care Străinii își amplifică gândurile.
Mașina care le schimbă lumea. Trebuie s-o stăpânești.
Trebuie să fie a ta! Știu că-i poți înfrânge, John.
Dar trebuie să te concentrezi!
Ceva nu e în regulă.
N-avem timp de povești de dragoste, John! Lumea e așa cum o faci tu.
Ce ai făcut?
Ai puterea să faci orice. Dar trebuie să acționezi acum!
Știam că vei reuși! Ai puterea lor, le controlezi mașinile.
Unde e Emma?
Nu mai e Emma. A fost reimprimată.
- Redă-i amintirile! - Nu pot.
Dispozitivul în care Străinii țineau amintirile a fost distrus.
Îmi pare rău. Ce o să faci acum, John?
Mi-ai spus că am puterea, nu?
Pot pune mașinile să facă tot ce vreau.
Pot transforma lumea în orice, dacă mă concentrez îndeajuns de mult.
Unde te duci?
Pe plaja Shell.
- Cât e biletul? - 25 de cenți.
- Te rog! - Nu.
- Ba da, îți fac loc. - Mulțumesc.
John...!
- Da, te-am așteptat. Ce faci? - Fac câteva schimbări, atâta tot.
- Suntem siguri că asta vrem? - Sunt dispus să risc.
Sunt pe moarte, John. Imprimarea nu le priește celor ca mine.
Dar voiam să știu cum e, cum te simți.
Știi cum ar trebui să mă simt. Persoana aceea nu sunt eu.
N-a fost niciodată. Vrei să știi ce anume ne face umani?
N-o să găsești răspunsul aici.
N-ați căutat unde trebuia.
E foarte frumos aici!
E atât de luminos!
- Plaja Shell e pe aici? - Cred că e cea de acolo.
Și eu mă duc acolo.
Vii cu mine?
Sigur că da.
Eu sunt Anna.
- Pe tine cum te cheamă? - John.
John Murdoch.
Traducere autorizată: DVD Retail
Sincronizare și completări Blu-Ray: Reef - addic7ed.com